Subject: Oskar Edin Indergaard
From: <Lagret av Windows Internet Explorer 8>
Date: Mon, 3 Sep 2012 09:41:51 +0200

Israel og Gog Aktuelle profetier. Esekiel 38-39.

FORORD.

Mange er redd for profetier og beregninger og
unngår det helst, delvis på grunn av misbruk, men ofte også fordi man ikke
kjenner den store betydning Bibelen gir det profetiske ordet. "Og dess
fastere har vi det profetisk ord, som dere gjør vel i å akte på som et lys
som skinner på et mørkt sted,…" (2.Pet.1,219.)
Nå er det virkelig
mørkt i verden og vi trenger det profetiske lyset over verdens-situasjonen
og det som forestår. Den eneste sanne Gud, Israels Gud, gå sitt folk
profeter og apostler og sin kristne menighet nådegaver som "visdoms tale,
kunnskaps tale, tro og profetisk gave ved den samme Ånd.
I Norge har
Herren betrodd sin menighet den profetiske gaven i særlig grad i
distriksveterinær O.K.Indergaard på Nordmøre. Han har ikke bare omfattende
og gedigne kunnskaper, men elsker det profetiske Ord og skriver profetisk
i Åndens kraft. I denne lille boken gir han oss et mektig budskap, som er
født i åndelig kamp og smerte. Han er overbevist om at Jesus kommer igjen
for å opprette sitt rike for Israel og fred for hele verden. Men først
kommer de store fødselsveer over verden med Gog, atomkrigen og
Antikristen- og Gogs angrep på det nye Israel er meget nær.
Underlig
nok har jødene i dag egne "profeter" med nesten samme syn som Indergaard
ut fra rent jødiske kilder. Vi ber leserne sammenligne med Chaim Shivillis
bok om Frelsens Tider. Veldige forestående hendelser bevitnes her av
uavhengige kilder.
Det er i sannhet alvorlig tider og grunn til å søke
Herren, mens det ennå går an- før trengsel og dom er over oss.
Per
Faye- Hansen.

I PROFETIENES LYS
Kronologisk kan de
bibelske profetier deles i tre kategorier:
1. Profeti som er oppfylt i
en fjern, ikke historisk kontrollerbar fortid. (Prophetia quae rebus
probari non potest.)
F.eks. 1 Mos 2.17: "For på den dag du eter av
det, skal du visselig dø."
Men til denne kategori må også føyes utsagn
som ikke er profeti, fordi de ikke er fremsatt før, men etter at de er
oppfylt:
Utsagn som er oppfylt i en fjern, ikke historisk
kontrollerbar fortid. (Enuntiatum quod probari non potest.)
F.eks. 1
Mos 1.1: "I begynnelsen skapte Gud himmelen og jorden."
2. Profeti som
er oppfylt i historisk tid. (Prophetia quae eventu probari potest.)

F.eks. profetier som er oppfylt ved Jesu første komme.
3. Profeti
som vil bli oppfylt i fremtiden. (Prophetia quae nondum ad exitum
pervenit.)
F.eks. Gog-profetien.
Her vil vi gjøre oppmerksom på at
prophetia ikke er et latinsk, men gresk ord. På latin heter det
vaticinatio eller praedicti. Når vi likevel har brukt prophetia i de
latinske definisjoner, så er det fordi prophetia er et kjent ord.
Den
bibelske profeti er skrevet av mennesker som er drevet av Guds Ånd: "Den
hele Skrift er innblest av Gud - " 2 Tim 3.16. "De hellige Guds menn talte
drevet av den Hellige Ånd", 2 Pet. 1.21.
Gog-profetien, som er en
profeti om den ukjente fremtid, står skrevet i Esek 38 og 39. Men på grunn
av det eiendommelige profetiske perspektiv, hvorved profetene ofte så
begivenhetene i plan uten å se den kronologiske dybdeavstand mellom dem,
omtales i Esek 38 og 39 to profeti-komplekser, nemlig Gog-profetien, Esek
38.1-39.16 og Antikrist-profetien, Esek 39.17-23.
Begge disse
profeti-komplekser, Gog-profetien og Antikrist-profetien, danner hvert
sitt endestadie av to profetiske linjer, nemlig den assyriske linje i
profetien og den babyloniske linje i profetien. Disse to linjer kan også
benevnes som to tidebølger i profetien, nemlig den assyriske tidebølge fra
syden, og den babyloniske tidebølge fra østen til det ytterste vesten
tilbake til østen.
Begge disse profetiske linjer springer ut fra
Nimrod Kams sønnesøn. 1 Mos 10.8-12, hvis navn betyr "vi vil gjøre
opprør". Han var den første som fikk stort velde på jorden, idet han først
fikk herredømme i Babylonia og derpå i Assyria. Med disse to riker gikk
det slik at først hadde Babylonia herredømmet, deretter Assyria og
deretter igjen Babylonia, det såkalte Ny-Babylonia.
Assyria fra 1400
til 612 f.Kr., som profetisk linje gikk mot norden til det ytterste norden
og tilbake til syden i Gog-profetien.
Men Ny-Babylonia fra 606 til 538
f.Kr., som profetisk linje gikk mot vesten til det ytterste vesten først
ved det medo-persiske verdensrike, fra 538 til 331 f.Kr., videre ved det
makedonisk-greske verdensrike, fra 331 til 146 f.Kr., og endelig ved det
romerske verdensrike, fra 146 f.Kr. til det messianske fredsrike, tilbake
til østen i Antikrist-profetien.

Tidsfesting av profeten Esekiels profetiske
virksomhet.
Sammen med profetene Jeremias, Daniel og
Obadias står Esekiel i en gruppe som kan kalles Isreals eksile profeter.
De profeterte i en tung og mørk tid for Israel, nemlig det babyloniske
eksils tid. Dog fikk Esekiel visjonene og profetiene i Esek 1.1-24, 14
etter Nebukadnesar II.s første straffe-ekspedisjon mod Israel i 598 f.Kr.
men før Jerusalems beleiring, fra 594 til 589 f.Kr., visjonene og
profetiene i Esek 25.1-35, 15 under Jerusalems beleiring, fra 589 til 587
f.Kr., og visjonene og profetiene i Esek 36.1-48, 35 etter Jerusalems
fall, fra 587 til 573 f.Kr. Tiden for hele Ezekiels visjonær-profetiske
virksomhet blir således fra 594 til 573 f.Kr. Gog-profetien er således ca.
2500 år.

Innholdet av Ezekiels uoppfylte visjoner og profetier
generelt:
A. Israels hjemvenden, gjenopprettelsen og
fornyelse og gjenreisning av Erez Israel, Israels land. Israels hjemvenden
og gjenopprettelse er tofoldig: Først en foreløbig og delvis, Esek. 34;
36; 37, dernest en endelig og fullstendig, Esek. 39.
B. Gjenreisningen
av det millenniale tempel og den nye millenniale form for gudstjeneste.

C. Omtale av millenniet, den nye elv, den nye stad og det nye land.

Her må også bemerkes at i likhet med de øvrige gammeltestamentlige
profeter så heller ikke Esekiel den nytestamentlige menighet (ekklesia).

Innholdet av Gog-profetien specielt, Esek.
38.1-39.16
Denne profeti utgjør en spesiell
visionær-profetisk seksjon av forferdelige begivenheter, særlig angående
Israel, men også angående øvrige nasjoner. Da Israels hjemvenden allerede
er begynt, Esek. 34; 36; 37, vil oppfyllelsen av Gog-profetien skje i nær
fremtid. Og først når Gog og hans hær er kommet i sin grav i
Gog-hopensdal, går en ny og den egentlige antikristelige utvikling mot
Harmageddon, Åp. 16, 16. I Esek. 38 og 39 er Gog-profetien omtalt
utførlig, mens Antikrist-profetien bare er antydet for å markere punktum
for enhver videre utvikling innenfor rammen av hedningenes tider.

II
Overfallet på Israel
Her vil
vi innledningsvis si at det er tindrende klart at det er Israels land og
Israels folk som blir overfalt ifølge Gog-profetien. I Esek. 38. 8-9 sier
Gud gjennom profeten om Gog og hans hær at han skal dra opp på Israels
fjell, ifølge v. 16 at Gog skal dra opp mot Israels folk og ifølge v. 16
og 18 at Gog skal komme over Israels land. Det samme fremgår også ifølge
Esek. 39. 2, 4. I v. 11 står at Gud vil gi Gog et gravsted i Israel.

At det er et overfall på Israel Gog skal forestå "for å rane og røve
og ta hærfang", fremgår av Esek. 38. 12-13 og av hele profetien for øvrig.

Overfallet skjer hurtig og voldsomt, Esek. 38. 9, 16, og er et angrep
både i luften, v. 9, 16, og til lands, v. 4, 15. Men selv om Gog har
sterke erobringsambisjoner, Esek. 38. 10-12, så skjer dog overfallet under
betenkelighet og motvillighet, for det er Gud som driver ham til å
overfalle Israel, Esek. 38. 4; 39. 2.

Hvem overfaller Israel?
Profetien sier at
det er Gog i Magogs land, fyrsten over Ros, Mesek og Tubal, Esek. 38. 2-3;
39. 1.
Ros står for Rusland.
Mesek står for Moskva, som er
hovedstaden både i hele SSSR (forbundet av sosialistiske
sovjetrepublikker) og i den europeiske del av SSSR.
Tubal står for
Tobolsk og representerer den asiatiske del av SSSR.
Magogs land må
være Rusland, for det står i Esek. 39. 2 at Gog kommer fra det ytterste
Norden, hvilket må være Rusland regnet fra Israel. Sovjet har utgitt
frimerker med sitt flagg plantet i Nordpolen på en globus, og det driver
sine atomeksplosjoner på Novaja Semlja i det ytterste Norden. I Esek. 39.
2 står at Gud vil vende Gog om (d.e. fra nord mot sør) og drive ham frem
og føre ham opp fra det ytterste Norden og la ham komme over Israels
fjell.
Profetien om Gog i Magogs land, fyrsten over Ros, Mesek og
Tubal har sin tidshistoriske tilknytning til Magog, Mesek, Tubal og Tiras
i det gamle Skytia eller Tartaria.
Magog, etterkommer av Jafets annen
sønn, Magog, 1 Mos. 10. 2, bodde i det gamle Skytia i Nordøst-Europa og
Nord-Asia.
Mesek, etterkommerne av Jafets sjette sønn, Mesek, 1 Mos.
10. 2, moschiene eller mosochiene, er et jafetittisk folk alltid omtales i
forbindelse med Tubal. Også i de assyriske kileskrifter finnes en nær
forbindelse mellom Muschi og Tabali, slik som navnene lyder på assyrisk.
Herodot taler også om mosker og tabarener. De bodde opprinnelig i
Kaukasia, men senere vandret de nordover og bosatte seg nord for
Svartehavet.
Tubal, etterkommerne av Jafets femte sønn, 1 Mos 10,2 er
et folk som opprinnelig bodde sør for Svartehavet. Ifølge Es 66,19 nevnes
Tubal som et folk som bor langt borte fra Israel. Det er kanskje dette
folk Herodot kaller Tibarener, og det er sannsynlig det samme folk som de
assyriske kileskrifter kaller Tabali.
Det kan ikke være noen tvil om,
etter min mening, at Gog i Magogs land, fyrsten over Ros, Mesek og Tubal,
endehistorisk er lederen av Sovjetsamveldet på den tid Gog overfaller
Israel.
Videre sier profetien at Gomer og Togarma er med Gog, Esek
38,6.
Gomer eller kimeriene var et indoeuropeisk folk, hvis stamfar
var Gomer, Jafets eldste sønn, 1 Mos 10,2. I de assyriske kileskrifter
kalles de Gamor eller Gimirra. I det første årtusen f. Kr. bodde de nord
for Svartehavet mellom Don og Dniepr. På assyrerkongen Sargon II's tid
722-705 f.Kr., hadde kimeriene erobret Uratu (Armenia). Senere utbredte de
seg vestover i Europa. Gomer er det gamle navn på Germania, som ble bebodd
av etterkommere av Gomer, og opprinnelig kalt Gomerland. Her er å merke
seg at det var særlig i den østlige del av Germania at kimeriene bosatte
seg. Endehistorisk turde Gomer derfor være Øst-Tyskland (Øst-Germania).
Som støtte herfor kan også nevnes at Gomers eldste sønn var Askenas, og de
tysktalende jøder i vår tid kalles askenitter, mens de spansktalende
kalles sefarder, 1 Mos 10,3.
Togarma, hvis stamfar var Togarma, en
sønn av Jafets sønn Gomer, 1 Mos 10,3, var et folk som opprindelig bodde i
Nord-Armenia. Endehistorisk turde Togarma være Finland, særlig på grunn av
sin beliggenhet i det ytterste Norden, Esek 38,6. På hebraisk står her
"Nordens sider". Det samme står også i Vulgata: "Thogorma latera
aquilonis", d.e. "Togarma Nordens sider". Som videre støtte herfor kan
nevnes vennskapspakten mellom Sovjet og Finland i 1948, og som ble
videreført i Novosibirsk i 1961. Ifølge denne er Finland nå observatør for
Sovjet i det vestlige Norden og Østensjøområdet (Nordens sider), og
militær rådgiver for Sovjet i dette område. I desember 1964 fikk Finlands
president Urho Kekkonen Lenin-ordenen av presidiet for det øverste Sovjet
for sitt arbeid med å utvikle forbindelse mellom Sovjetsamveldet og
Finland. Statsminister Krusjtsjov fremholdt i et brev til Kekkonen at
forholdet mellom de to land er et godt eksempel på fredelig sameksistens i
praksis. I virkeligheten øver Sovjet nå bestemmende innflytelse på
Finlands politikk.
Videre sier profetien at persere, etiopere og
puteere (libyere) er med Gog, Esek 38,5. Enten disse er med som nasjoner
eller femte-kolonner eller frivillige, får stå som et åpent spørgsmål.
Disse nasjoner har samme navn og samme geografiske lokaliteter som i
oldtiden. Her skal bare nevnes at Sovjet etter den andre verdenskrig har
gjort alt for å vinne innflytelse i Persia, sendte sin mest berømte
general Timochenko som ambassadør til Etiopia og fremmet krav om å få
Libya som krigsbelønning.
Endelig sier profetien at mange folkeslag er
med Gog, Esek 38,6.

IIII
Gogs opponenter på
jorden
Men Gog har en sterk opposisjon på jorden. Fra hvem
kommer den?
Esek 38,13 gir svar på dette spørgsmål: "Sjeba og Dedan og
kjøpmennene fra Tarsis og alle deres unge løver skal si til deg (Gog):
Kommer du for å rane og røve? Har du samlet dine skarer for å vinne
hærfang, for å føre bort sølv og gull, for å ta fe og gods, for å gjøre et
stort bytte?"
Sjeba var tidshistorisk for profetien i Esek 38,13 et
semittisk folk som bodde i Sør-vest-Arabia, men hadde kolonier både i
Nord-Arabia og Øst-Afrika i nærheten av Bab el Mandeb-stredet.
Dedan
var tidshistorisk for profetien i Esek 38,13 et semittisk folk som bodde
nær Edom mellom Sela og Dødehavet, Es 21,13.
Endehistorisk turde Sjeba
være Aden og Aden-protektoratene i Sørvest-Arabia. De vestlige og østlige
Aden-protektorater dekker et område som er omtrent like stort som Norge.
De er delt i 23 stater, som alle er bestyrt av sultaner under beskyttelse
av Storbritannia, 18 i de vestlige protektorater (ca. 400.000 innbyggere)
og 5 i de østlige - altså Hadramaut (ca. 350.000 innbyggere). De er i dag
sammensluttet i den såkalte Sør-Arabia-føderasjonen. Den 5 juli 1964 ble
Storbritannia og Sør-Arabia-føderasjonen enige om en ordning som vil gi de
vestlige og østlige protektorater inklusive kronkolonien Aden uavhengighet
i løpet av de kommende fire år, hvilket skulle bli avslutningen på den
vennskapsavtale som ble undertegnet av dem i 1839.
Endehistorisk turde
Dedan være Oman og Muskat med hovedstaden Muskat i Sørøst-Arabia ved den
persiske gulf. Oman og Muskat er et uavhengig sultanat, som har nært
samarbeid med Storbritannia og er i praksis et protektorat.

Endehistorisk mener jeg derfor at Sjeba og Dedan må være
Sør-Arabia-føderasjonen og Oman-Muskat, altså det av den arabiske halvøy
som ligger sør for Saudi-Arabia og Jemen. Disse lokaliteter har tidlig
vært knyttet til Vesten, idet det romerske prinsipats handelsvei til India
til sjøs hadde stapelplass i Sørøst-Arabia og citadell nord for Aden. Det
siste som nå er skjedd mellom Storbritannia og Sør-Arabia-føderasjonen, er
at Storbritannia innen 9 januar 1968 har lovt Sør-Arabia-føderasjonen
uavhengighet, men skal fremdeles holde væpnede styrker i Sør-Arabia og
ennå et halvt år etter 9 januar 1968 holde væpnede marinestyrker ved
Arabia i det indiske hav.
Kjøpmennene fra Tarsis er Storbritannia.

Ifølge Esek 27,12 var Tarsis rik på sølv, jern, tinn og bly, mineraler
som Storbritannia produserer. Israelene hadde sin forbindelse med Tarsis
gjennom fønikerne, som kalte Tarsis for Barathanak (=tinnlandet), hvorav
navnet Britannia kommer. Også Herodot kaller de britiske øyer for
tinnøyene.
Den britiske nasjon er en nasjon av kjøpmenn.

Moderløven er å finne på britisk mynt og på kongelig britiske
emblemer.
Den britiske nasjon har siden ødeleggelsen av den "spanske
armada" i 1588 vært hersker på verdenshavene, men er distansert av
Amerikas Forente Stater i verdenstonnasje. 1 Kong 10.22; 2 Krøn 9.21;
Salme 48.7; Es 2.16; 23.1; 60.9; Esek 27.25.
Den innledende opposisjon
mot Gog ifølge Esek 38.13 vitner også om britisk diplomati.
Noen
forskere mener at Tarsis er den fønikiske koloni Tartessus i Sør-Spania
ved munningen av Baetis (Guadalquivir). Dersom Tartessus kan settes i
forbindelse med Tarsis, så kan det tenkes på den måte at de fønikiske skip
måtte seile forbi Tartessus og Gibraltar på sine reiser fra og til Tarsis,
og for de folk som bodde så langt borte som ved det østlige Middelhav,
kunne Tartessus og Tarsis synes som den samme geografiske yttergrense.

Det er ingen tvil om, etter min mening, at Tarsis er Storbritannia.

Men hvem er Tarsiskjøpmennenes unge løver? Det må være de unge, frie
kolonimakter i "United Kingdom" og Vestens frie demokratier med Amerikas
Forente Stater i spissen.

Den politiske verdenssituasjon i
dag.
Gogprofetien hos Esekiel passer på den politiske
verdenssituasjon i dag, om enn ikke alt ennå er kommet på plass.

Gog-gruppen, som kan kalles nordøstblokken, er Sovjets-samveldet med
dets satelitstater.
Tarsis-gruppen, som kan kalles vestblokken, er
vestens frie demokratier med USA i spissen.
Den status vi har i
Atlanterhavspakten og NATO (Nordatlantisk traktatorganisasjon) passer på
vestblokkens status ifølge Gog-profetien hos Esekiel, likesom
Warszawapakten passer på nordøstblokkens status.
EEC (Det europeisk
økonomiske fellesskap) som er spiren til det romerske timaktsforbund, Dan
2.7; Åp 13., vil gå langsomt fremover, fordi det tilhører
Antikrist-profetien, som først skal oppfylles når Gog og hans hær er
kommet i sin grav i Gog-hopens dal.
Inntil Sovjets overfall på Israel
skjer, har vi situasjonsbildet tegnet i Salm 83. Her omtales den arabiske
verden i sin forgjeves bestrebelse for å utslette Israel siden den nye
stat ble opprettet i 1948. I v 3-8 står araberne omtalt: "Edoms telt og
ismaelitene, Moab og hagarenene, Gebal og Ammon og Amalek, Filistea
tillikemed innbyggerne i Tyrus". I v 9 står: "Også Assur har gitt seg ilag
med dem, de er blitt Lots barns arm". Assur står her i symbolsk betydning
for Sovjet som endestadiet for den assyriske linje i profetien. Kan det
som er foregått i Midt-Østen i de siste år, sies klarere enn her: "De er
blitt Lots barns arm". Det er nettopp Sovjet som har satt araberne istand
både økonomisk og militært til å føre krig mot Israel. Sovjet er blitt den
sterke arm som gir araberne kraft og muligheter til å angripe Israel. Og
etter det knusende nederlag som araberne led i krigen mot Israel den 5-10
juni 1967, gikk Sovjet med det samme igang med å gjenoppruste araberne til
en ny krig mot Israel. Men det vil ende med at Gog selv med sin hær må
foreta overfall på Israel til sin egen dom og undergang. Og legg nøye
merke til at den samme dom som salmisten i Salm 83 ber Gud om å la komme
over Israels fiender, v 10-16, nemlig som Guds dom over kana'anittene ved
Barak og over midianittene ved Gideon, Dom 4; 7; 8, er den samme som skal
ramme Gog og hans hær ved deres overfall på Israel, Esek 38.18-22; 39.
3-5.

IV
Gogs motiver
Ifølge Esek
38.13 er Gogs overfall på Israel en politisk og materiell erobringskrig
"for å rane og røve og ta hærfang". Gogs hensikt er å erobre Israel, som
har verdensstrategisk beliggenhet. Ifølge Esek 38.12 er Israels land kalt
"jordens navle", som dens åndelige og geografiske midtpunkt. For fra
Israels land er utgått tre verdensreligioner, og i Israels land møtes tre
kontinenter: Europa, Asia og Afrika. Besittelsen av Israels land er også
nødvendig for å vinne herredømmet over Suezkanalen, den overmåte viktige
vannvei mellom Middelhavet og Rødehavet, d.e. mellom oseanene i vest og
sørøst. Derfor må den som skal vinne verdensherredømmet, besitte dette
verdensstrategiske knutepunkt, Israels land.
Den gudløse Sovjet-stat
kan heller ikke tåle Guds utvalgte folk, Israel, og derfor må ateisme
følgeriktig føre til antisemitisme. Sovjets 2.5 mill jøder er fra
Sovjet-regjeringens side utsatt for systematisk tvangsassimilasjon.
Hebraisk åndsliv og trosliv er forbudt og Sovjetregjeringen nekter jødene
å emigrere til Israel.
Sovjet har nå i flere år finansiert og væpnet
de arabiske stater til krig mot Israel, og etter arabernes totale nederlag
i krigen mot Israel den 5-10 juni 1967 har Sovjet igjen gått igang med å
oppruste araberstatene. Sovjet propaganderer med at Israel er
imperialismens og vestmaktens høyborg i Midt-Østen, som må motarbeides.

Det som også særlig lokker Sovjet til overfall på Israel, er den
jødiske verdensfinans og Israels enorme naturrikdommer. Ifølge en engelsk
kommisjons beregninger fra 1931 er verdien av mineralene i Det døde hav
fire ganger så stor som De forente staters nasjonalformue i 1931, nemlig
1.270.000.000.000 (1 billion og 270 milliarder) dollar. Det finnes: 2.000
mill tonn kaliumkklorid, 980 mill tonn magnesiumsbromid, 22.000 mill tonn
magnesiumsklorid, 6.000 mill tonn kalciumklorid og 11.000 mill tonn
natriumklorid.
Men bak det hele står Sovjets egentlige intensjon,
nemlig utbredelsen av den ateistiske verdenskommunisme.

Herrens intervensjon
Men på den samme dag
Gog overfaller Israel, da skjer det noe som Gog ikke har regnet med. På
den samme dag intervenerer den evige og allmektige Gud. For på den samme
dag tennes Guds brennende vrede mot Gog og hele hans hær, Esek 38.18-19.

På den samme dag kommer et forferdelig jordskjelv over Israels land,
et jordskjelv så fryktelig at det bare overgås av det jordskjelv som skal
komme ved Jesu Messias' åpenbarelse, Åp 16.18; Es 24.20.
Alt levende
skal skjelve.
Fjellene skal ramle ned.
Bergveggene skal styrte
ned.
Hver mur skal falle til jorden.
Der skal oppstå panikk og
vanvidd i Gogs hær, så de dreper hverandre, Esek 38.21; jfr. Dom 7.22; 1
Sam 14.20; 2 Krøn 20.23.
Der skal oppstå pest i Gogs hær.
Et
voldsomt skyllregn, haglstener, ild og svovel skal Herren la regne ned
over Gog og hans hær og de mange folkeslag som er med ham.
Hele
invasjonshæren skal bli lammet av skrekk. Ja, fiskene, fuglene, dyrene,
alt det kryp som røre seg på jorden og alle mennesker som bor på jorden,
skal skjelve for Guds åsyn, Esek 38.19-23.
På Israels fjell skal Gog
og hans hær falle, og de skal bli til føde for rovfugler og ville dyr,
Esek 39.4. På den dag skal Gud gi Gog et gravsted i Israel, de veifarendes
dal østenfor havet. Der skal de begrave Gog og hele hans hop, og de skal
kalle den Gog-hopens dal. I sju måneder skal Israel holde på med denne
begravelse, og det skal være dem til navnkundighet på den dag Gud
åpenbarer sin herlighet. Også en by der skal ha navnet Hamona, d.e. dens
(Gogs hær) hop, Esek 39.11-16. I sju år skal Israel holde ild vedlike med
brennbare materialer fra Gogs hærs rustninger, v.9-10.
Slik sier
profetien at det vil gå med Gog og hans veldige invasjonshær, "et stort og
sterkt folk, som det ikke har vært make til fra fordums tid og heller ikke
siden kommer make til gjennom årene, fra slekt til slekt, Joel 2.2. Ved
overfallet på Israel går Gog og hans hær til sin død på Israels fjell og
til sin grav i Gog-hopens dal. Gog får altså ikke noe "ran og rov og
hærfang" i Israel, men en grav, Nah 1.14. Ingen annen jordisk makt skal
intervenere mot Gog i Israel. Den Allmektige alene skal ordne opp med Gog.
For Herren "skal frelse fra Assur når han kommer i vårt (Israels) land, og
når han treder inn på våre enemerker", Mika 5.5; Es 10.28-34.

V
I Esek 39.6 varsler Herren atter noe
forferdelig: "Og jeg vil sende ild mot Magog og mot dem som bor trygt på
øyene, og de skal kjenne at jeg er Herren".
Denne ild mener vi er den
kjernefysiske atomild. Både atomilden og atombombeskyen mener vi også er
beskrevet annetsteds i profetien og skal inntre før Herrens dag kommer. I
Joel 3.3-4 står: "Og jeg vil gjøre underfulle tegn på himmelen og på
jorden: blod og ild og røkstøtter. Solen skal omskiftes til mørke, og
månen til blod, før Herrens dag kommer, den store og forferdelige". Og i
Ap gj 2.19-20 står: "Og jeg vil la under skje på himmelen i det høye, og
tegn på jorden i det lave: blod og ild og røkskyer; solen skal bli til
mørke og månen til blod, før Herrens dag kommer, den store og herlige". I
disse to siste skriftsteder merker vi oss de tegn som skal skje på jorden,
nemlig "blod", d.e. krigens blod, "ild", d.e. atomilden, og "røkskyer"
("røkstøtter") d.e. atombombeskyen.
Vi skal anføre noen av våre
grunner for at vi tror at den i Esek 39.6 omtalte ild er atomild:
For
det første presenterer også atomilden seg som ild, hvorfor den i Esek 39.6
omtalte ild likeså god kan være kjernefysisk ild som vanlig ild eller
lynild eller ild fra himmelen.
For det andre er denne ild tidfestet
til å inntre i tiden før Herrens dag kommer, hvilken tid beskrives i
profetien med uvanlige og veldige og forferdelige begivenheter.
For
det tredje er atomkrigen allerede begynt, idet den andre verdenskrig ble
avsluttet med atomilden over Hiroshima og Nagasaki, for så å fortsette i
den tredje verdenskrig, som vi mener blant annet er omtalt i Esek 39.6.

For det fjerde er der nå store lagre med atombomber i verden og de
fleste av stormaktene har atombomber.
For det femte er der nå en sterk
frykt og engstelse for en kommende atomkrig.
For det sjette har der
vært og er der en meget stor politisk aktivitet for å hindre spredning av
atomvåpen for derved å minske faren for en atomkrig.
For det sjuende
har supermakten U.S.A. besluttet å bygge et meget kostbart
antirakettsystem av frykt for en kommende atomkrig.
For det åttende er
det sannsynligere, alle forhold tatt i betraktning, at ilden i Esek 39.6
er atomild enn at det er vanlig ild eller lynild eller ild fra himmelen,
hvorfor de store byer og folkerike steder over hele jorden mer og mer tar
forholdsregler for å beskytte seg mot en kommende atomkrig.
For det
niende forkynner den bibelske profeti ut fra vitnesbyrd likesom også
Herren selv, Matt 13.37-43. 49-50, at de ugudelige mennesker skal utryddes
av jorden før Herren oppretter det messianske fredsrike, hvorfor også
menneskenes ødeleggelsesvåpen her blir tatt i brukk.
For det tiende
vil sikkert også noe av det som står omtalt i Åp 16.19, at "folkenes byer
falt", bli oppfylt i den krig vi her omtaler, selv om dette skriftsted
fullstendig og endelig vil bli oppfylt ved dommen over de levende nasjoner
ved Jesu Messias' gjenkomst.
Her skal også refereres fra en rapport
som ble fremlagt for FN av en ekspertgruppe på tolv medlemmer den 23 okt
1967. Der sto bla.: "Der finnes nå kjernefysiske sprengladninger i et
antall som er tilstrekkelig til å utrydde hele menneskeheten. Etter
ekspertenes mening kan ikke stater trygge sin eksistens ved å skaffe seg
flere atomladninger, enten ved import eller ved egen produksjon. Det er
tvert imot sannsynlig at økning i tallet på atomsprengladninger vil øke
spenningen og føre til enda mindre stabilitet i verden. Både SSSR og USA
forbereder et antirakettforsvar, men ingen av de nåværende
forsvarssystemer mot ballistiske raketter kan hindre kjernefysiske
sprengladninger i å nå frem til utvalgte mål. I dag er det fem atommakter:
USA, SSSR, England, Frankrike og Kina som har atomvåpen. Utgiftene ved å
produsere atomvåpen er så stor at uten fullstendig omlegging av næringsliv
og økonomi, har bare seks land til mulighet til å utvikle slike våpen,
nemlig Vest-Tyskland, India, Canada, Italia, Polen og Sverige".
Det
siste som inntil nå er kjent i denne sak, er at amerikanske kilder hevdet
den 5 og 6 nov 1967 at SSSR nå holder på å bygge er atomvåpen, hvor
atombomber kan utskytes fra satelitter som sirkulerer rundt jorden.

Den i Esek 39.6 omtalte ild skal først sendes mot Magog. Ifølge Esek
38.2; 39.2 er Gog, fyrsten over Ros, Mesek og Tubal, fra Magogs land i det
ytterste Norden. Derfor må Magogs land være Gogs land, og følgelig må
atomilden først bli sendt mot Sovjetsamveldet. Men videre sier Esek 39.6
at denne ild skal sendes mot dem som bor trygt på øyene." Hvem er dette?
Ifølge 1 Mos 10.2-4 har de ledende nasjoner i Gog-gruppen navn etter
Jafets sønner og sønne-sønner, men fra disse bredte også "de som bor på
hedningenes kyster seg ut i sine land, med sine forskjellige tungemål,
etter sine ætter, i sine folkeslag", v. 5. Fra denne tidlige benevnelse i
den bibelske profeti, hedningenes kyster, gjentas det samme senere i
profetien ved benevnelser som: øyene i havet, kysten, de fjerne kyster,
havets fyrster etc. f.eks. Es 42.4, 10; 49.1; 60.9; 66.19; Esek 26.15-18.
Disse benevnelser leder frem til de land som kan kalles kystlandene i
særlig forstand eller sjøfartslandene. Derfor må uttrykket "de som bor
trygt på øyene" i Esek 39.6 sikte særlig til Vestens land, altså til
landene i Tarsisgruppen.
Vi tør oppfatte Esek 39.6 på følgende måte:
Når Gog og hans invasjonshær overfaller Israel, åpner Vesten, som hverken
vil eller kan tillalte Sovjet å erobre Israel, ilden mot Sovjet. Sovjet
svarer med ild som Vesten "mot dem som bor trygt på øyene".
Tre
veldige begivenheter utløses så å si samtidig:
Først Gogs overfall på
Israel.
Dernest den Allmektiges intervensjon.
Dernest Atomkrigen.

VI
Guds motiver
Men Gud, hvis
eksistens Gog benekter, har også motiver. Han sier: "I de siste dager skal
det skje, da lar jeg deg komme over mitt land, forat folkene skal lære meg
å kjenne, når jeg for deres øyne åpenbarer min hellighet på deg, Gog!"
Esek 38.16. "Jeg vil vende deg om og legge kroker i dine kjever og føre
deg ut med hele din hær, og jeg vil drive deg fram og føre deg opp fra det
ytterste Norden og la deg komme over Israels fjell", Esek 38.4; 39.2. "På
Israels fjell skal du falle, du og alle dine skarer og de folkeslag som er
med deg; og jeg gir deg til føde for allehånde rovfugler og for markens
vilde dyr", v.4. "På den dag vil jeg gi Gog et gravsted i Israel", v.11.

Av disse skriftsteder fremgår at Gud vil åpenbare sin hellighet til
dom over Gog. Men hvorfor? Da det er Gud som driver Gog mot Israel, kan
det ikke være for dette overfall han dømmer ham. Gud har imot Gog for en
bestemt ting, nemlig for hans benektende og bespottende innstilling
overfor Gud, hvilket fremgår av Joel 2.17: "Hvor er deres (Israels) Gud?"
Ensidig materialisme og avgjort ateisme er kommunismens store ulykke. I
sin forblindede arroganse gjennomfører Sovjet-regjeringen et
anti-Gud-program, hvorved materialismen skal konsolideres. Kommunisten er
avgjort ateist. Kommunismen lærer: "Der er ingen Gud!" Derfor tror
kommunistene at når de bare har makt til det, så kan de gjøre hva som
helst ustraffet. Men det er dåren som sier i sitt hjerte: Der er ingen
Gud, Salm 14.1. "Gud lar seg ikke spotte; for det som et menneske sår,
skal han og høste", Gal 6.7. Derfor skal Gud også åpenbare seg for Gog og
hans hær under overfallet på Israel, men i sin hellighet til dom.
Gogs
overfall på Israel, hvor hans tanker er å knuse Israel og vinne
verdensherredømmet, resulterer altså i Guds dom over den gudløse
Sovjet-stat. Gog og hans hær får sin grav i Gog-hopens dal i Israel, og
dermed ender den assyriske linje i profetien i sin aggresjon mot Israel.

Men Gud har også en hensikt med Gog-overfallet for Israel: "Og jeg vil
kunngjøre mitt hellige navn for mitt folk Israel", v. 13. Da tror vi at
vekkelsen i Israel med beseglingen av de hundre og førtifire tusen
beseglede av alle Israels barn stammer begynner. Åp 7. 1-8.
Endelig
har Gud en hensikt med Gog-overfallet for folkene: "Folkene skal kjenne at
jeg er Herren, hellig i Israel", Esek 39.7.

VII
"Når lang tid er gått"
Når
skal Gogs overfall på Israel finde sted? Profetien svarer: "Når lang tid
er gått", Esek 38.8, d.e. fra den tid profetien ble gitt, som er ca 2500
år siden, hvilket også er lang tid.
Men den omtalte lange tid kan ikke
regnes fra Israels nå påbegyndte hjemvenden, slik bibeloversetterne til
vår norske Bibel har regnet det ifølge det lille resymé som står foran
kapitlets tekst. (Revidert oversettelse av 1930). Dette har formodentlig
sin grunn i at de mener at Gog-profetien hos Esekiel og Gog og
Magog-profetien i Åp. 20.7-9 er en og samme profeti, hvilket vi mener er
en anakronisme. For Gog-profetien hos Esekiel får sin oppfyllelse før det
messianske fredsrike, hvilket klart fremgår såvel av profetiens ordlyd som
av det forhold at Esek 39 setter punktum for enhver videre utvikling
innenfor rammen av hedningenes tider. Men Gog og Magog-profetien i Åp.
20.7-9 får sin oppfyllelse etter det messianske fredsrike. Dette skal vi
utførligere omtale senere i vår utleggelse.
Esek 38, 8. 11-12, 14
viser klart at Gog-profetien hos Esekiel må oppfylles i en tid som helt
passer på den nå påbegyndte nasjonale samling og gjenreisning av Israel i
Israels land:
For det første skal Gog "komme til et land som er
utfridd fra sverdet". Dette kan sikte til at landet er utfridd fra
muhammedanernes og arabernes sverd. Islam er jo kalt sverdets religion. I
1917 beseiret general Allenby tyrkerne og inntok Jerusalem. I 1923 kom
Lausannetraktaten ifølge hvilken tyrkerne måtte fraskrive seg enhver rett
til Palestina, men allerede i 1917 hadde Balfour-deklarasjonen lovt
israelerne et nasjonalhjem i Palestina. Om Esau, en av arabernes
stamfedre, står i 1 Mos 27.40: "Av ditt sverd skal du leve". En av de
arabiske stater, Saudi-Arabia, har i sitt flagg to sverd på grønn bunn. I
1948, 1956 og 1967 er den nye stat Israel på mirakuløs måte utfridd fra
arabernes sverd.
At landet er utfridd fra sverdet, kan sikte til en
speciel fred, en politisk-statlig garanti, f.eks. ved FN.
Men det kan
simpelthen sikte til at israelerne nå bor i løfternes land, i motsetning
til landflyktighet blant folkene med sine trengsler og farer. Personlig er
jeg mer og mer overbevist om at den i Esek 38. 8. 11-12. 14 omtalte
trygghet hos de hjemvendte israelere i Erez Israel ikke skyldes noen
politisk-statlig garanti i det hele tatt, men er å søke i Herrens gjerning
i israelernes hjerte på grunn av det messianske håp som nå er begynt å
våkne hos israelerne. Alt hva jeg har lest og hørt om de hjemvendte
israelere, stadfester dette. Det sies jo heller ikke at de skal ha noen
spesiell fred. men at de er "utfridd fra sverdet", at de er "fredelige
folk" og at de "bor trygt". Og det er just det de er og gjør. Bitre
erfaringer fra en flere tusenårig forfølgelse i landflyktigheten har gjort
at israellerne har vanskelig for å føle seg trygge ved løfter fra
hedningefolkene selv om de kaller seg kristne. I tilsvarende grad søker de
nå tilbake til profetenes skrifter og Jahve.
For det andre skal Gog
dra mot et folk som er sanket sammen fra folkene. Over 2.5 mill israelere
fra over 100 nasjoner er nå kommet hjem til Erez Israel.
For det
tredje skal Gog "dra opp mot et land, hvis folk er samlet fra mange
folkeslag, opp på Israels fjell, som stadig hadde ligget øde; men nå er de
ført ut fra folkene, og de bor trygt alle sammen. (Her gjør vi oppmerksom
på at den norske oversettelsen har "bor", likesom den tyske oversettelse
har "wohnen" = bor. Mens Vulgata har her "habitabunt" = skal bo, likesom
den engelske oversettelse (Authorised King James Version) har "shall
dwell" = skal bo, og likesom den franske oversettelse har "seront" = skal
være) Ifølge parentesen er det grunn til å hevde at israelerne her er i
begynnelsen av den tidsperiode da de skal bo trygt, og hele skriftstedet
viser klart til den samling av israelere i Israels land som nå pågår.

For det fjerde skal Gog dra opp mot et land med "åpne byer" og komme
over "fredelige folk som bor uten murer og hverken har bom eller porter".
Kibbutzene, som til å begynne med hadde bom og porter, står nå unntatt på
grensene.
For det femte skal Gog vende sin hånd mot "ruiner som er
bygget opp igjen". Det er nettopp det som foregår i Israel i dag. Ruiner
blir bygget opp igjen. Israelerne har omskapt ørkenen til fruktbart land
og har samlet seg fe og gods. De har hatt en fantastisk økonomisk fremgang
ikke minst også til tross for de enorme innvandringsproblemer.
Alt
dette viser klart at Gog-profetiens oppfyllelse må inntre i Israels nå
påbegyndte hjemvenden og gjenopprettelse, og at Gogs overfall på israel
vil finne sted i nær fremtid.

"I de siste dager skal det skje"
I Esek
38.16 står at Gogs overfall på Israel skal skje "i de siste dager". Når
det gjelder det bibelske uttrykk "de siste dager", så må det skjelnes
mellom "de siste dager" når det gjelder Israel og når det gjelder den
nytestamentlige menighet. Dernest må der skjelnes mellom "de siste dager"
og den siste (ytterste) dag, hvor den siste benevnelsen sikter til
oppstandelsene og den siste dom. Her blir det kun spørgsmål om Israels
forhold, og de siste dager når det gjelder Israel, er tiden for Israels
gjenopprettelse og velsignelse i det messianske fredsrike på denne jord, 1
Mos 49.1; Es 2.2-4; Mik 4.1-8, idet her tas hensyn til Israels hele
historie.
I det messianske fredsrike viser profetien ut fra tallrike
vitnesbyrd at det er fred på jorden og ikke krig, for satan og de onde
ånder er fengslet i avgrunnen (abyssos). Jesus Messias er da Konge over
alle rikene på jorden gjennom Israel. Derfor må Gog-profetien oppfylles
før det Messianske fredsrike opprettes. Etter avslutningen av fredsriket
oppfylles Gog- og Magog-profetien i Åp 20.7-9, som er en helt annen
profeti.
Når derfor Esek 38.16 sier at Gogs overfall på Israel skal
skje "i de siste dager", så viser også dette at det må skje før
opprettelsen av det messianske fredsrike.

VIII
Bibelske tidsperioder
Før
vi begynner på omtalen av den tredje og siste og viktigste kronologiske
benevnelse i Gog-profetien hos Esekiel, nemlig "ved årenes ende", Esek
38.8, skal vi kort omtale bibelske tidsperioder, som differensieres i fire
forkjellige slags, nemlig 1. historisk, 2. profetisk, 3.
mystisk-historisk, og 4. mystisk-profetisk. For å lette forståelsen av
disse skal vi gi et eksempel på hver av de fire slags.

1. Historisk tidsperiode
Først en historisk
tidsperiode, f.eks. Salomos regjeringstid, som var førti år, 1 Kong 11.42.

2. Profetisk tidsperiode
Derpå en profetisk
tidsperiode, f.eks. tiden for den babyloniske landflyktighet, som var
sytti år, Jer 25.11.

3. Mystisk-historisk tidsperiode
Derpå en
mystisk-historisk tidsperiode, f.eks. de fire hundre og åtti år i 1 Kong
6.1: "I det fire hundrede og åttiende år etter Israels barns utgang av
Egyptens land, i månede siv - det er den annen måned - i det fjerde år
etter at Salomo var blitt konge over Israel, begynte han å bygge huset for
Herren".
Ifølge dette skriftsted er der fire hundre og åtti år fra
Israels utgang av Egypten til den fjerde år av Salomos regjering. Men det
virkelige antall år er ifølge Ap. gj. 13.16-22 som følger: 40 år (Israels
vandring i ørkenen) + 450 år (dommertiden) + 40 år (Saulsregjeringstid) +
40 år (Davids regjeringstid, 1 Kong 2.11) + 3 år (de tre første av Salomos
regjering) =573 år, altså 93 år lengre enn de 480 år i 1 Kong 6.1.
På
grunn av dette har noen utleggere sagt at 1 Kong 6.1 er et bedrag. Andre
har sagt at 1 Kong 6.1 er feil. Og atter andre har sagt at 1 Kong 6.1 står
i åpenbar strid med Ap. gj. 13.16-22. Men Guds bok sier om seg selv
at  "den hele Skrift er innblest av Gud", 2 Tim 3.16, og at de
hellige Guds menn talte drevet av den Hellige Ånd", 2 Pet 1.20-21.

Dersom en undersøker Dommerens bok, så viser det seg at i følgende
perioder i dommertiden hadde Israel ikke nasjonal selvstendighet: 8 år
(Dom 3.8) + 18 år (Dom 3.14) + 20 år (Dom 4.2-3) + 7 år (Dom 6.1) + 40 år
(Dom 13.1) =93 år. Ja, så nøyaktid er Guds bok at den ikke her tar med de
18 år i Dom 10.8, i hvilken tid Israels stammer på østsiden av Jordan ble
undertrykt, fordi dette ikke angikk Israels nasjonale selvstendighet.

Av det foranstående fremgår klart at det mystiske moment i den
historiske tidsperiode på 480 år i 1 Kong 6.1 består i at denne
tidsperiode kun tar hensyn til Israels nasjonale selvstendighet i de 573
år i Ap. gj. 13.16-22.
4. Mystisk-profetisk tidsperiode.
Endelig
en mystisk-profetisk tidsperiode, f.eks. de sytte åruker i Dan 9.24-27.
Denne tidsperiode som er på 490 profetiske år, angår kun Israel og
Jerusalem, og seks store velsignelser skal oppfylles på Israel og
Jerusalem innenfor rammen av de sytti åruker v.24. Den tar sin begynnelse
i det tjuende år av perserkongen Artaxerxes I's regjering d.e. i år 445
f.Kr., v.25; Neh 1.1-13. 31. De første 69 åruker varer inntil en salvet,
en fyrste, står frem, hvilket ble oppfylt da Jesus Messias som Israels
Konge red inn i Jerusalem, v.25; Sak 9.9; Matt 21.1-11.
Den siste og
syttiende åruke, v.27, kunne ha blitt oppfylt i fortsettelsen etter de
sekstini. Forutsetningen for dette var imidlertid at Israel mottok
himlenes rike og sin Konge Jesus Messias. Men i Guds kunnskap, han som
alene har allvitenhet og forutvitenhet, var forut kjent såvel Israels
foreløpige forkastelse av Jesus Messias og himlenes rike som den lange tid
som ville hengå inntil Israels levning i endens tid vil motta Jesus
Messias og himlenes rike.
I denne lange tid på over nitten hundre år
mellom den 69. og den 70. åruke for Israel og Jerusalem er det at den
nytestamentlige menighet, som er Jesu mystiske legeme, utkalles og
fullendes, slik at denne himmelske samling mennesker blir rykket opp og
møter Jesus i lufthimmelen før den syttiende åruke med den antikristelige
trengselstid begynner. Og når den syttiende åruke er over, opprettes det
messianske fredsrike på denne jord.
At den siste og syttiende åruke
for Israel og Jerusalem ikke ble oppfylt i fortsettelsen etter de sekstini
åruker, fremgår klart av hendelsesforløpet. For hadde dette vært
tilfellet, så måtte hele profetien om de sytti åruker ha blitt oppfylt
senest sju profetiske år etter avslutningen av den sekstiniende åruke. Men
Jerusalems ødeleggelse kom først i år 70 e.Kr., v.26. Og ennå nå, nitten
hundre år senere, er ingen av de seks velsignelser som er omtalt i v.24,
oppfylt på Israel og Jerusalem.
Men i vår tid er fikentreets symbolske
tegn klart fremme på tidens himmel, d.e. Israels nasjonale gjenreisning,
Matt 24.32-35, hvorav vi forstår at den siste og syttiende åruke for
Israel og Jerusalem, som begynner med den fremtidige sjuårspakt mellem
antikristen og det vantro Israel, må oppfylles i nær fremtid, v.27.
Av
det foranstående vil klart fremgå at det mystiske moment i de sytti
årukers profetiske tidsperiode består i at Jesu mystiske legeme, som er
menigheten, utkalles og fullendes i tidsintervallet mellom den 69 og 70
åruke.

Det historiske og det profetiske år
Her
skal vi også gjøre oppmerksom på at såvel det historiske som det
profetiske år i Bibelen er på 360 dager.
Bevis for dette angående det
historiske år:
Av 1 Mos 7 og 8 fremgår vedrørende vannflommen på Noahs
tid at fra den 17 dag i den annen måned til den 17 dag i den sjuende
måned, altså 5 måneder , var 150 dager. Altså var måneden på 30 dager og
året på 360 dager.
Bevis for dette angående det profetiske år:

Ifølge Dan 7.24-25; 12.7; Åp 11.2; 12.6, 14; 13.5 settes den samme
forfølgelsestid på 3½ profetiske år til 42 måneder og videre 1260 dager.
Altså er det profetiske år  på 360 dager.

IX
"Ved årenes ende"
Vi skal så
gå over til å omtale den tredje og siste og viktigste kronologiske
benevnelse i Gog-profetien hos Esekiel, nemlig "ved årenes ende", Esek
38.8.
Men kan Guds Bok gi svar på kronologiske spørgsmål? På dette
felt synes Bibelen å være kommet i stort vanry hos kanskje de fleste
troende i dag, slik at de tror at Bibelen ikke kan og heller ikke skal gi
svar på kronologiske spørgsmål.
Det er da all grunn til å høre hva
Bibelen selv sier om den ting, idet vi skal sitere et lite utvalg av dens
vitnesbyrd:
"For Herren, Israels Gud, gjør ikke noe uten at han har
åpenbart sitt lønnlige råd for sine tjenere profetene", Am 3.7.
"Jeg
vil gi deg skatter som er skjult i mørket, og rikdommer som er gjemt på
lønnlige steder", Es 45.3.
"Så sier Herren, Israels Hellige: Spør meg
om de kommende ting", Es 45.11.
"Jeg er Gud og ingen annen, jeg er
Gud, og det er ingen som jeg, jeg som fra begynnelsen forkynner og fra
fordums tid det som ikke er skjedd, jeg som sier: Mitt råd skal bli
fullbyrdet, og alt det jeg vil, det gjør jeg", Es 46.9-10.
"Når han,
sannhetens Ånd, kommer, skal han veilede dere til hele sannheten, og de
tilkommende ting skal han forkynne dere". Joh 16.13.
Ifølge Ap.gj. 1.7
stadfester Jesus at hans Fader har fastsatt tider og timer av sin egen
makt.
Ap.gj. 17.26 sier at Gud har satt faste tider og grenser mellom
folkene.
"Men om tidene og stundene, brødre, trenger dere ikke til at
noen skriver til dere, dere vet jo selv grant at Herrens dag kommer som en
tyv om natten", 1 Tess 5.1-2.
"Jesu Kristi åpenbaring, som Gud gav ham
forat han skulle vise sine tjenere det som snart skal skje", Åp 1.1.

Etc., etc.
Den som studere den Hellige Skrift uten forut
oppfattede meninger, vil i den finne megen kronologi, både historisk og
profetisk. Av dette er allerede meget gått nøyaktig i oppfyllelse og det
som hører fremtiden til, vil likeså gå i oppfyllelse. "For så sier Herren:
jeg er Herren som stadfester sine tjeneres ord og fullbyrder sine
sendebuds råd", Es 44.24. 26.
Særlig er endens tid ifølge Daniel bok
og Åpenbaringsboken godt belagt med kronologiske data, slik at de hellige
i Israel og nasjonene i den forferdelige tid er satt i stand til å kjenne
tiden temmelig nøyaktig.
Da en ofte hører troende mennesker si at
ingen kjenner tiden for Jesu gjenkomst, skal vi si noen ord om dette. Her
må en skjelne mellom to ting, nemlig for det første Jesu komme for å hente
menigheten og for det annet Jesu gjenkomst til vår jord for å opprette
riket for Israel.
Når det gjelder Jesu komme for menigheten, så skulle
menigheten hele tiden vente dette og har vel også hele tiden ventet dette,
fordi ingen kan vite når Jesus er ferdig med å berede oss sted eller hvor
mange det skal beredes sted for, Joh 14.1-3. Men når i vår tid fikentreets
symbolske tegn med all ønskelig tydelighet står på tidens himmel, d.e.
Israels nasjonale gjenreisning, så er det innlysende at Jesu komme for
menigheten kan skje når som helst, da dette må skje før endens tid.

Når det gjelder Jesu gjenkomst til vår jord til dom over levende
nasjoner og for å opprette riket for Israel, så er det stridende mot
Skriften å si at en ikke kjenner tiden for dette. Tvert imot har Jesus
sagt at "når dere ser alt dette, skal dere vite at den (= sommeren, d.e.
det messianske fredsrike) er nær for døren", Matt 24. 33. Det de hellige i
Israel og nasjonene i endens tid ikke vet, er dag og time for Jesu
gjenkomst, d.d. dato og klokkeslett på den dato, Matt 24,24.36. Men tiden
kjenner de nøye ifølge Guds klare ord.
Enda en viktig ting må vi få
nevne i denne forbindelse. Det hevdes og med rette Jesu ord i Joh 14.29:
"Og nå har jeg sagt dere det før det skjer, forat dere skal tro når det
skjer". Men da må en også ta med Jesu ord i Joh 20.29: "Fordi du har sett
meg tror du; salige er de som ikke ser, og dog tror". Derfor må vi tro alt
Guds ord og om mulig søke å forstå og utlegge Guds profetier før det
skjer. Og det er ikke satt segl for det profetiske ord for oss, Åp 22.10.

Såkalte vittige mennesker i presse og radio og fjernsyn i vår tid sier
at det er vanskelig å spå, særlig om fremtiden. Helt riktig! Ja, det er så
vanskelig at det er umulig for mennesker. Men hvorfor sier ikke de samme
vittige mennesker at det er helt unødvendigt å spå om fremtiden, fordi det
er én som allerede har gjort det, nemlig den evige og allmektige og
allvitende Gud, hvis Ånd har drevet de hellige Guds menn i Bibelen til å
forutsi det som skal skje i fremtiden helt til den nye jord? Jeg antar at
det er fordi løgnens ånd slett ikke vil at det skal sies.
Det som det
gjelder, er ikke å profetere, for Gud har allerede profetert i Bibelen alt
som er nødvendig til vår frelse. Nei, det som det gjelder, er å søke å
forstå og klarlegge det som er profetert. Og måten vi skal gå frem på, har
Gud beskrevet: "Be, så skal dere gis, let, så skal dere finne, bank på, så
skal det lukkes opp for dere" For hver den som ber, han får, og den som
leter, han finner, og den som banker på, for ham skal det lukkes opp",
Matt 7.7-8.

X
Mystisk-profetisk tidsperiode på 2590
profetiske år.
Ifølge Esek 38.8 skal altså Gogs overfall
på Israel skje "ved årenes ende". Her taler profeten Esekiel om "årene",
altså et bestemt antall år, ved hvis "ende" overfallet skal skje uten å
forklare dette nærmere. Dette tyder på at han annet steds har forklart
disse år, hvilket han også har gjort i Esek 4, hvor de kalles Israels
"misgjernings år".
Profetien i Esek 4 var fremsatt i 593 f.Kr., Esek
1,2, og gjelder Jerusalem og Juda rike eller Sørriket under tiden for
beleiringen og bortføringene av Jerusalem og Juda rike til Babylonia.

Israels rike eller Nordriket, som skilte seg ut fra det øvrige Israel
etter Salomos død, var på denne tid forlengst inntatt og bortført til
Assyria, først og delvis ved Tiglat-Pi-leser III i 738, 734 og 733 f.Kr.,
dernest og endelig vel Salmanassar V og Sargon II i 721 f.Kr.
I Esek 4
finnes altså profetien om Israels misgjernings år som følger:
Israels-folkets misgjernings år er 390 år, v 4-5, og Juda-folkets
misgjernings år er 40 år, v 6, tilsammen for hele Israel 430 misgjernings
år.
Men disse 430 misgjernings år inngår i en mystisk-profetisk
tidsperiode, hvis mystiske moment er tofoldig.
1. For det første angår
den babyloniske landflyktighet, som ifølge Jer 25.11 var 70 år, fra 606
til 536 f.Kr., og hvormed den mystisk-profetiske tidsperiode begynte.
Israels land inntil landet hadde gjort fyldest for sine sabbatsår, idet
landet hadde hvile i disse 70 år det lå øde, 2 Krøn 36, 21. I tiden før
606 f.Kr. var det altså 70 sabbatsår, hvor landet ikke hade fått hvile
slik Mose lov påbød, 2 Mos 23, 10-11; 3 Mos 25, 1-7. Derfor må den
babyloniske landflyktighet på 70 år trekkes fra de 430 - 70 = 360
misgjernings år for hele Israel.
2. For det annet blir disse 360
misgjernings år å sjudoble ifølge Guds regnemåte når det gjelder straffen
for Israel, 3 Mos 26, 14-33, ifølge hvilket skriftsted Herren fire ganger
sier at han vil sjudoble straffen. Altså blir det 360 * 7 = 2520
misgjernings år for hele Israel. Men hertil må legges den babyloniske
landflyktighets tid på 70 år, da den mystisk-profetiske tidsperiode ikke
begynner ved den babyloniske landflyktighets opphør i 536 f.Kr., men ved
begynnelsen av den babyloniske landflyktighet i 606 f.Kr. Altså blir hele
den mystisk-profetiske tidsperiode på 2520 + 70 = 2590 år.
Men disse
2590 år er profetiske år med 360 dager i året, som derfor må omgjøres til
tropiske år som følger. (2590 * 360) = 365,2422 = 2552,8266 tropiske år.
Dersom en regner med hele år, er en dermed kommet frem til "årene" i Esek
38,8 er 2553 tropiske år.

forrige
side